Jablko vskutku nepadlo daleko od stromu a Shyamalanova ratolest se ve svém debutovém počinu vydává v rodičovských stopách (neboli na “místo, odkud není návratu”:-)) tak poctivě, že přesně kopíruje mistrovu tvorbu posledních pár let, tj. film má nadějný začátek, rozporuplný prostředek a zklamavší konec. Jistou polehčující okolností je zde skutečnost, že jde o adaptaci knihy, takže po příběhové stránce Shyamalan nemohla naplno popustit uzdu své fantazii a musela se alespoň do určité míry držet předlohou stanovených mantinelů, ale na druhou stranu si látku dobrovolně vybrala a tímto způsobem natočila, tudíž vina stran nepřesvědčivého výsledku padá především na její hlavu.
Filmu sice nechybí zajímavá mytologická premisa, pěkné přírodní lokace, snaha tvůrců o budování tajemné a místy mírně hororové atmosféry nebo pár relativně napínavých scén, ale bohužel také nesmyslné chování postav i monster, nevytěžený motiv problematické minulosti, respektive traumatu z dětství, hlavní postavy (nad rámec s dějem nesouvisejících vysvětlujících flashbacků), překombinovaná pointa (k čemu vlastně celá ta šaráda s lidskou zoo sloužila, vzhledem k tomu, jak skončila?), předvídatelný plot twist (monstra jsou schopná měnit podobu, tak jak jinak to asi v závěru dopadne než nestárnoucí berličkou “sovy nejsou tím, čím se zdají být”?) a neuspokojivé finále, které nijak nevygraduje. Shyamalan prokázala, že nějaký talent podědila, Fanning v hlavní roli hraje fajn a tím to končí.